On the question of the structure and the argumentative role of the periods in the work by T. Livy “History”
DOI:
https://doi.org/10.32782/2617-3921.2024.25.209-218Keywords:
rhetoric, linguostylistic peculiarities, ancient Rome, Titus Livy, his work “History” (speeches of the work), syntactical stylistic resources of the speeches, periodAbstract
Speeches of historical persons introduced into the work “Ab urbe condita” or in Ukrainian translation abridged to “History”, by Titus Livy, is a classic example of oratory art. The given article is devoted to the study of structural types of periods of the above-mentiond speeches and their stylistic analysis as a means of argumentation. The observation made testifies to the fact that functions of emotional and expressive resources of syntactical stylistics are very significant. As a result of the study, we have pointed out four structural period groups, the prevailing ones are those combinations where a group of subordinate clauses precedes the principal one and the principal clause is followed by a series of subordinate ones. Livy’s period language is pathetic and persuasive; it is, as a rule, accompanied by colon symmetry, repetition of conjunctions, gradation, antithesis and homeoteleuton of predicates. All the enumerated means, embedded in periodical structures, are meaningful, valid and persuasive. The research proves that periods of the analyzed speeches attract reader’s attention by their multinuclear construction, numerous repetitions of syntactical units of the same type in gradually ascending and intonationally rising pattern. They create an elevated tone, emphasize the significance of the utterance, its various expressive elements and emotional nuances. To sum up, long periods are one of the most characteristic features of Livy’s style and their skillful usage proves his mastery of the word. These syntactical stylistic resources contribute to the effective perception of the author’s purpose. The investigation of the argumentational role of periods enables us to better understand the message of the work and know “History” author’s ideostyle.
References
Васецька О. Формальна та семантична варіантність синтаксичних термінів: Дисертація на здобуття наукового ступеня кандидата філологічних наук (доктора філософії) за спеціальністю 10.02.01 – українська мова. Інститут української мови НАН України. Київ, 2018. 293 с.
Вінтонів М. Актуальне членування речення і тексту: формальні та функційні вияви: монографія. Донецьк: Донецький нац. ун-т, 2013. 327 с.
Галас А. І. Г. Чередниченко і проблема жанрово-стильових особливостей періоду в українській мові// Науковий вісник Ужгородського університету. Серія: Філологія. Вип. 7. Ужгород, 2003. С. 7–10.
Галас А. Інтерпретації періоду як об’єкта синтаксису і стилістики// Сучасні проблеми мовознавства та літературознавства: Зб. наук. пр. Вип. 20. Ужгород, 2015. С. 34–43.
Галас А. Період у сучасній українській літературній мові: Навчально-методичний посібник для студентів філологічних спеціальностей. Ужгород, 2002. 54 с.
Гуйванюк Н. Експресивний синтаксис. Гуйванюк Н.В. Слово – Речення – Текст: Вибр. праці. Чернівці: Чернівецький університет, 2009. С. 409–478.
Дудик П., Прокопчук Л. Синтаксис украї нської мови. Київ, 2010.
Єрмоленко С. Я. Лінгвостилістика: основні поняття, напрями й методи дослідження. Мовознавство. 2005. № 3–4. С. 112–125.
Загнітко А., Миронова Г. Синтаксис української мови. Теоретико-прикладний аспект. Брно, 2013. 223 с.
Коць Т. До проблеми взаємодії релігійного і публіцистичного стилів української літературної мови// Культура слова: Зб. наук. праць. Київ: Видавничий дім Дмитра Бураго, 2023. Вип. 98. С. 96–107.
Маслюк В. Із спостережень над першою вітчизняною риторикою
року – «Оратором Могилянським» Й. Кононовича–Горбацького // Іноземна філологія. Львів, 1974. Вип. 36. С. 28–33.
Маслюк В. Теорія стилю у вітчизняних латиномовних поетиках і риториках ХVІІ – першої половини ХVІІІ ст. // Іноземна філологія. Львів, 1975. Вип. 40. С. 3–11.
Мойсієнко А.К. Сучасна українська літературна мова. Синтаксис простого ускладненого речення. Київ: ПП Я.Січовик, 2006. 240 с.
Пономарів О. Стилістика сучасної української мови. Тернопіль: Навчальна книга-Богдан, 2000. 248с.
Шульжук К. Синтаксис української мови. Київ: Академія, 2010. 408 с.
Bernhardy G. Grundriss der Rőmischen Literatur. Halle, 1850. S. 542–545.
Kroll W. Rhetorik // Realencyclopädie der Altertumswissenschaft von Paulys–Wissowa. Suppl., 1940. Bd. 7. S. 1039–1138.
Kűhnast L. Die Hauptpunkte der Livianischen Syntax. Berlin, 1871. 402 s.
Paulys–Wissowa. Real – Encyclopädie der classischen Altertumswissenschaft. Stuttgart, 1926. Bd. 25. S. 816–852.
Schanz M. Geschichte der Römischen Literatur. München, 1914. 573 s.
Titi Livi. Ab urbe condita libri / W. Weissenborn. M. Műller. lib. I–VI. Lipsiae, 1910. 396 s.
Titi Livi. Ab urbe condita libri / Erklärt von W. Weissenborn. Berlin, 1876. Bd. III. Buch. VI–X. 220 s.
Volkman R. Die Rhetorik der Grichen und Römer. Leipzig, 1885. 580 s.
Wackernagel W. Poetik, Rhetorik und Stilistik. Halle, 1888. 597 s.